Okay.
Hvem ville hade at gå glip af livets chance...
ved ikke at hjælpe mig med at bygge en andelandsby i dag?
- Det var spidsfindigt. - Det er sådan, han fanger os.
Jeg har det.
Jeg ville ikke hade at gå glip af livets chance ved ikke at hjælpe dig.
Men kun pga. Arbejde.
Jeg har køretimer.
Noget.
Du fandt de æg for flere uger siden, og de er stadig ikke klækket.
Burde du måske forberede dig på, at de kunne være...
- Alligatorer? - Døde.
Hvad? Fatter du din søster?
Ja. De er døde.
Det eneste døde i dette køkken er din barnlige forundring.
Godmorgen, Dunphys.
Stadig ingen ænder?
Fascinerende skabninger. Jeg har lige læst en bog om den.
- Har du? - Ja, mor. Dylan læser.
Det var min nevøs.
Den handlede om en and og en pingvin, der tager på ferie sammen.
Man kunne røre andens dun.
Hun laver den lyd, når jeg skal spole frem.
Jeg ved, hvad du mener. Claire gør det samme ved mig.
Det begyndte vist, da jeg opfandt en ny tandtråd.
Bogen sagde, at ællinger præger på deres mor, når de er født.
Deres hjerner er så små, de klynger sig bare til noget...
og følger det omkring for at få mad.
Nams.
Dylan, jeg skal bygge en andelandsby. Vil du hjælpe?
Det var et spidsfindigt spørgsmål.
Han ville gerne, men han er stadig...
Det er nu! Kog nogle håndklæder!
Hver gang, jeg spiser æg. Seriøst?
- Jeg har den! - Tucker går langt!
Pas på!
- På dem, CJ! - Cam!
- Munch, er du åben? - Han er åben!
Lige der! Sådan! Bum!
Vi har udlejet lejligheden ovenpå til nogle fyre fra Cams gamle skole.
De er her for en eller anden stor kamp og for at være med i en tv-quiz.
Det har desværre bragt Cams brormandseksuelle side frem.
- Stort kast. - Ja!
Det er faktisk cashmere, og nu med et fodaftryk.
Så er der øl pong!
Pong, pong, pong!
De står i køleren.
Køler, køler!
- Øjeblik, brormand. - Hvad er der, skat?
Nej, dukkede du op igen.
Så du har inviteret dine venner igen i dag.
Ja, er de ikke sjove? Og er Jace ikke bare nuttet? Vi holdt i hånd før.
Vi lagde arm, men det tæller.
- Vi fandt køleren! - Sådan, der!
- Det er Jace. - Hvor mange s'er i "Jace"? Jeg hørte 12.
Jeg prøver at få vores gæster til at føle sig hjemme.
Så gør vi det her!
Hvorfor taler far sådan?
Pauseklovn.
Ay, hvad er der?
Du ved altid, når der er noget galt.
Hvad hedder hun?
Chelsea, den kønneste barista, der nogensinde har serveret mig...
en dobbelt halv-koffein karamel-macchiato med et drys af kanel.
Jeg vil tale med hende, men når jeg gør, kan jeg kun sige...
Du har måske brugt alle dine ord på den kaffe.
Hvorfor er du så bange?
Enhver kvinde ville være heldig, hvis hun kunne se ind i de smukke øjne...
og høre den skønne stemme.
- Hun er så... - Min serie er på!
Mariela Morales er min yndlingsskuespiller...
og hun bor på et hotel i byen under det falske navn Carmelita Contreras.
Jeg vil vente på hende i lobbyen...
og jeg ved, jeg lyder som en stalker...
men det her er anderledes, for når vi mødes...
bliver vi bedste venner.
Jeg kan allerede dufte hendes hår.
Okay, reklamer. Nu skal du høre.
Først kører du mig til hotellet for at møde Mariela.
Jeg inviterer hende til middag.
Hun har noget velgørenhed kl. 17.00, men der er ikke mad.
Stalker.
Mens jeg er sammen med Mariela, tager du tilbage til din kaffepige...
og giver hende chancen for at lære dig at kende.
- Tror du virkelig... - Reklamen er slut.
- Den serie igen? - Ay, ja.
Jeg ved ikke, hvad det er. Jeg elsker bare den rolle.
- Hvem er den gamle gnavpotte? - Hendes mand, naturligvis.
Og katastrofen med tørklædet?
Hendes søn, Pepito.
- Du ligner i det mindste din. Min... - Klap i, Pepito.
Du, skat. Kan du læse det?
- Quack Nicholson. - Godt.
Hvis jeg havde malet andepostkasser hele morgenen, og de ikke kunne læses...
ville jeg føle mig ret latterlig.
- Phil, andemad! - Det er næsten mit navn.
Eller "Undskyld"?
Naturligvis. Undskyld. Jeg fejer det op om lidt.
Hjælp mig med at børste det af.
Jeg har et vigtigt møde, og jeg kan ikke gå på kontoret dækket af hørfrø.
Det er en blanding af havre, larver og fårekyllinger.
- Og vi børster. Sådan. - Ja, undskyld.
- Er du nervøs for mødet? - Ja.
Det er første gang, jeg prøver at komme med design-idéer...
til min far og hans prætentiøse kreative team.
De unge mænd med stokke til julefesten?
Ja. De tror, ingen i ledelsen kan, hvad de kan...
men mine idéer er gode.
Eller ad H til.
Jeg har den!
Jeg er sikker på, dine idéer er gode. Hold op med at tvivle.
Jo mere, du tror på dig selv, desto mere gør de det.
Tak.
Hej, nørder.
- Hej. Ignorer det. - Nå ja.
Hvad er det for et supersjovt projekt, du vil have mig til at hjælpe med?
Vi bygger en andelandsby.
Mor, min kørelærer har lige aflyst.
Så lad gå da. Jeg skal nok.
Så lad gå da. Jeg sidder bagi.
Nej. Bliv her og hjælp Phil.
Lad os møde dine fætre og kusiner.
- Tak, onkel Mitch. - Ja.
Du ved godt, at Luke har dumpet køreprøven to gange, ikke?
Mine valg i dag er studenterklubben, andelandsbyen eller et biluheld.
Jeg er OK med mit valg.
- Okay. - Ja.
- Hvad laver du med de lys? - Jeg prøver at få varme på æggene.
Der var et uheld i supermarkedet, og de lå på køl i syv minutter.
Så æg, han fandt for en måned siden, og som han bygger en landsby til...
Hvordan går det? Okay?
Der bliver snakket om hvor levende, ællingerne er.
Men jeg må sige, at bo sammen med en sådan tro og optimisme...
- Det smitter. - Jeg vil bare...
Det burde holde æggene varme.
Du er så stille. Hvad gør jeg galt?
Ikke noget.
Stilhed gør mig nervøs.
Tal om noget. Fortæl mig om din dag.
Okay. Altså, i morges...
vågnede jeg og fik næsten brækket næsen af en football.
Der bor nogle fyre ovenpå, og Cam hænger ret meget ud med dem.
Og det er ikke okay?
Jeg ved ikke. Måske.
Lige meget.
Kom nu. Luk mig ind.
Okay, hvis jeg skal være ærlig, så er Cams opførsel lidt pinlig...
med alle de "yo"er og "bro"er.
Rolig nu.
Du er en midaldrende bøsse, som laver pausekomma med hoften.
Endelig.
Ja. Det føles godt at indrømme det.
- Kom nu. - Ved du, hvad der også er irriterende?
At han er så trængende.
- Luk op. - Hvad sker der?
Ved I helt seriøst ikke, hvor højt det er?
Naboerne klager.
Jeg giver jer respekt, og I giver mig intet.
Jeg fik jer!
- Hvad? - I skulle have set jer selv i spejlet.
Det var sådan: "Hvad? Vi er bare så... Undskyld!"
- Ham her, altså. - Den var god.
Du skal drikke shots med os. Munch, hent Jäger'en.
Skal vi servere drikken i kopper fra Dixie?
- Hent det nu bare. - Ja.
Jeg fik lige den sygeste idé.
Caminal skal med på mission.
Hvem er Caminal? Er jeg Caminal?
Vil I have mig med på mission?
Ja, da! Selvskrevet, mand.
- Hvad for en mission? - Først det her.
Jeg præsenterer Lord og Lady Jäger.
Lugter det, som det skal?
Vi have ikke nok. Jeg måtte blande.
Jeg præsenterer Lord og Lady Jäger-Cuervo-Weiser.
Cam! Cam!
Du godeste. Sådan.
Ja.
PRITCHETT SKABE & RULLEGARDINER.
Det er bare grundidéen.
Vil I se flere tegninger, så tjek min SkabsSky-konto.
Jeg ved, jeg bare er et jakkesæt, men jeg er altså undervældet.
Jeg elsker det.
Af resten af jer jakkesæt.
Vi er jo familie, ikke?
Skat, er vi klar til vores salgsmøde med George Ross i eftermiddag?
Javel.
- Hvad sagde jeg om "skat" på kontoret? - Undskyld.
Hvis der ikke var andet...
Hvis I ikke har noget imod det, vil jeg gerne vise nogle af mine design.
Så ledelsen kommer med kreative idéer nu?
Jeg ved, jeg ikke ligner en, der tog på arbejde på mit skateboard.
Snap. Se dig lige.
Men for folk, der bliver betalt for at tænke uden for boksen...
der er I ret inden for boksen...
når det drejer sig om den boks, vi kalder det mægtige skab.
- Lys! - Vi gør altså det her.
Jeg kalder denne model The Ambassador.
Efter the succes, vi havde med Royal Renaissance-serien...
tænkte jeg: "Hvad med børstet messing til stativerne?"
- Gjort før. Lys! - Hvad? Undskyld.
Det prøvede vi for fem år siden. Det duede ikke.
Silkeskjorter gled af messing.
Okay. Jeg er kun lige begyndt.
Lys!
Denne model har en skjult vippe-vasketøjskurv.
- Alle tiders idé... - Godt, du synes det.
Som Ken Suttons boss sagde, da han præsenterede dem i 1992.
Lys!
Du må kende din historie. Helt ærligt.
Så du vil have originalitet.
Du kommer seriøst ikke med Tennessee-dørene.
- Wow. - Wow. Wow.
Er det det bedste, du har?
- Vi er vist færdige. - Ja.
- Hej, mor. - Hej, Manny.
Hvordan gik det med kaffepigen?
- Rigtig godt, faktisk. Ja... - Du lyver.
- Hvordan vidste du det? - Det gjorde jeg heller ikke. Du tilstod.
Jeg kom op til disken og gik i panik.
Jeg købte to jule-CD'er, en muffin, jeg ikke havde brug for, og gik.
Ay, Manny, tal nu med hende.
Hun er som alle andre. Hvad er der galt med dig?
Mor, jeg er ikke dig.
Folk vender sig ikke om, når jeg kommer ind.
Folk griner ikke ekstra højt af mine vittigheder.
Verden er anderledes for folk som dig.
Manny, men du...
Jeg vil ikke tale om det længere.
Skynd dig. Du går glip af chancen.
Bliv her. Jeg er straks tilbage.
Mariela! Mariela Morales!
- ¿Sí? - ¡Hola!
Ay, hvad er der galt med mig?
Har nogen bestilt seks store pizzaer?
Betal lige pizzafyren.
Hvem har bestilt pizza?
- Var der noget? - Ja. Vi er her for festen.
- Vi burde stå på listen. - Nå, for søren.
Jeg troede et øjeblik, I bare var nogle Illinois-røvhuller...
som troede, jeg er dum nok til...
Hvad fanden?
Af sted!
Hey, hey!
Vi ses ved mødestedet!
Det er altså postkontoret...
for hvor skulle de ellers få deres regninger?
Man skal naturligvis vralte forbi ham her for at komme på neglesalon.
Og det rygtes...
at der kommer en CrossFit ved siden af.
Hvorfor er de to æg så klistrede?
Fordi naboens hund virkelig savler, men han er heldigvis ikke ret hurtig.
Min lærer siger, der ikke findes sært, men kun anderledes.
En dejlig tilfældig tanke.
Jeg havde tegnet et Duckingham Palace...
men jeg kan ikke finde tegningerne, så vi må vel bare slå ud med vingerne.
Hvad pokker er det?
Det er et andekald, så ællingerne føler sig trygge.
- Burde der være en voksen til stede? - Nej.
Men der burde være et barn. Det barn er dig.
Du kan rulle med øjnene resten af livet.
Det handler ikke bare og at bygge en andelandsby.
Det handler om at bygge dit smil.
Kæmp ikke imod.
Der er det.
Som du kan se, har vores andehavn et rigtigt fyrtårn.
Vent. Hvad sagde han?
Et rigtigt fyrtårn? Ja, det virker.
Ret cool, hva'?
Rolig. Rolig, Lily.
Glem alt, du har hørt om æg.
De er ret sarte. Man skal være meget...
Så for sa... Åh nej!
Varm! Varm!
- Okay. - Se.
Det stikker af!
Hey! Så god som ny.
Pauseklovn.
Han får mig til at føle mig som en outsider i mit eget hjem...
og nu, hvor jeg tænker over det...
så lige siden vi begyndte at udleje lejligheden ovenpå...
- Skal vi tage den omvej? - Det er relevant. Hør nu bare efter.
Det er ikke bare drengene. Nej.
Sådan er han med alle gæsterne.
Cam skifter ikke lagner, så ofte som han skifter personlighed.
Så, mine damer.
Vi har dampende varm te, og nogle skønne varme boller...
og nu lidt brandvarm sladder.
Gå ikke derind! Luk ikke...
Åh nej! Gå ikke derind igen!
Åh nej!
Det er for meget.
Det er, som om han trygler om at blive holdt af.
Hov. Går det kun den ene vej?
Det er et fair spørgsmål.
Jeg kunne nok godt gøre mig lidt mere umage med folk.
Det falder mig ikke naturligt.
- Åh, Cam! - Cam!
Jeg kunne ikke finde på noget at sige til to rødhårede advokater.
- Jeg er faret vild. - Jeg ved det godt. Jeg rabler løs.
Jeg er måske bare lidt jaloux over, han kan komme ud af det med alle.
Jeg kan ikke være vred, fordi han er en, man holder af.
Det var også det, jeg faldt for.
- Cam? - Hvem ellers?
Nej. Pizzafyren med geden ligner onkel Cam.
Der er vist en historie.
- Hej, skat. - Jeg vil ikke tale om det.
For vores ægteskabs skyld vil jeg antage, at det har med drengene at gøre.
Nej, se. Det bælte, jeg gav dig.
Hold ind.
Cam, stop lige.
Kom nu, stop.
Jeg er ked af det.
Jeg har i de sidste par uger rullet med øjnene...
og ment, at du har et patologisk behov for at alle holder af dig.
Jeg kunne ikke tage mere fejl.
Vel? Folk drages bare til dig.
- Jeg har et patologisk behov. - Jeg vidste det.
En dum drengestreg, der gik galt, og... Jeg kom væk fra gutterne.
Jeg ville så gerne have, de kunne lide mig, at jeg stjal en ged.
Jeg er kvægtyv, Mitchell. En ussel kvægtyv.
Nok værre for dig end for mig.
Jeg gør det med alle vores gæster. Jeg ændrer mig, så de kan lide mig.
- Det er udmattende. - Så hold op.
- Man holder af dig, som du er. - Jeg ved det godt.
Den usikkerhed er en side af mig, som jeg ikke elsker.
- Caminal! - Hvad så, brødre?
- Cam! - Hvad er der galt med mig?
Hop ind. Vi skal male en ged!
Nej, ved I hvad?
Det er ikke rigtigt. Jeg er ikke sådan.
Jeg tager tilbage med geden.
Hvis I virkelig var mine venner, ville I forstå.
- Buh! - I er latterlige!
- Buh! - Hey.
Kom så.
Jeg sætter hende ind bagi, og bare rolig, hun er meget rar.
Jeg er ikke bange for geder.
Send mig kontrakterne. Jeg har aldrig kunnet modstå et kønt ansigt.
Hold op, George. Jeg er gift.
Jeg går lige på toilet.
Er alt i orden? Du har ikke sagt et ord.
Du har jo ikke brug for hjælp...
og jeg har vist ydmyget mig nok for en dag.
Jeg var måske for hård før.
Jeg er bare træt af at alle kommer med deres skabsidéer.
Hvis jeg havde en krone, for hver gang nogen kom med det næste store skab...
havde jeg en walk-in Pegasus-serie i to niveauer fuld af kroner.
Men far, jeg er i forretningen.
Jeg burde have vidst, at det var gamle idéer.
Ingen har succes første gang.
Jeg kom engang med et muslingeskoskab med levende hængsel.
- Nej. - Jeg var ung.
Bliv bare ved. Du skal nok komme med noget.
Tak.
- Er vi klar? - Jeg betaler lige.
Okay.
Tak, far.
Spændende frokost, hva'?
Samme salat, samme skabe, jeg bestiller hvert år.
- Jo, men du er glad for dem, ikke? - Det er skabe.
Hvis du nogensinde tænker på at udvide horisonten lidt...
har jeg nogle design-idéer, der kommer lige fra tegnebordet.
Undskyld. Hovsa. Det er min mands fuglefrø.
Du skal bare se. Jeg tager mig af det her.
Du godeste.
- Duckingham Palace? - Åh, nej. Undskyld.
Det er de forkerte. De forkerte planer.
Jeg har nogle andre, og de er alle tiders.
I guder.
Den sidder på mit hoved, ikke?
På mit hoved.
- Nej, den er her. - Du godeste.
Den er i min skjorte.
- Jeg var væk i 30 sekunder. - Far!
- Det var en evighed. - Jeg er så flov.
Jeg har aldrig været så ude af den.
- Hvor slemt var det? - Altså...
Undskyld, jeg var sådan efter dig over ikke at tale med Chelsea.
Du hjalp mig faktisk.
- Hvordan? - At se dig gå helt i spåner...
stamme, ryste og ævle...
Okay...
Du er Jordens mest selvsikre kvinde.
Hvis du kan være menneskelig...
så behøver jeg ikke være ked af at jeg bakker ud når det gælder piger.
Ved du, hvem der også er menneskelig? Chelsea.
Hvorfor er du så skræmt af hende? Tag derhen.
Der er ikke tid. Hun får fri kl. 17.00 om lørdagen...
så hun kan hente sit vasketøj og nå til yoga kl. 18.00.
Stalker.
Ring.
- Ja? - Ja. Du kan godt.
Hej. Chelsea? Jeg var der tidligere...
med en grøn jakke, der skreg højere end ham der grinte af sit eget manuskript.
Hun griner!
Jeg vil gerne byde dig på en kop kaffe...
et sted hvor du ikke skal lave den?
Fint. Okay. Vi ses i morgen. Hej.
Hun sagde ja.
Selvfølgelig. Jeg er så stolt af dig.
Det er, hvad man kalder selvsikker.
Og det har du fra din mor.
Ay, hvad hedder hun?
Hvilken størrelse rør skal jeg bruge til tre ællinger?
Penge er ikke... Hvor skal du hen?
Ud bagved for at tjekke? Tusind tak!
Se dig lige, du leger med sten som et rigtigt barn.
Jep.
HJÆLP
Jeg håber, æggene klarer sig.
Jeg er ked af at gå fra dem.
Det er nok sikrere.
Jeg ved, folk synes jeg er skør.
Det er bare sjovere at tro, selv når ingen andre gør.
Alle kan tvivle.
- Har jeg fortalt, hvordan jeg fik dem? - Nej, men jeg...
Jeg fandt dem forladt i en have, de stakkels små.
Ingen mor. Ingen til at tage sig af dem.
Er de forældreløse?
Hvor er deres mor?
Jeg ved det ikke. De har kun mig nu.
- Hallo? - Hej, skat.
- Må jeg bede om en lille tjeneste? - Okay.
Vil du godt dreje æggene 90 grader med uret?
Nej, Phil, jeg kan ikke.
Jeg er træt, jeg sveder...
og selv om jeg har prøvet at være så positiv som dig hele dagen...
så tror jeg bare, at vi nogle gange må se fakta i øjnene...
som det at ledelsen ikke er kreativ...
og at ænder, der ikke klækker i løbet af en måned nok aldrig gør det.
Drej dem nu bare, dame!
Ved du hvad? Jeg er færdig med fugle for i dag.
Du godeste, Phil. Det klækker vist.
Er du sikker?
Hvad gør jeg?
Forhold dig rolig. Jeg taler dig igennem fødslen.
De er på vej, Lily!
Claire, hvad ser du?
Jeg ser vist et næb.
Ikke en sædefødsel.
Den kæmper med at komme igennem.
Er du bange for at traumatisere ham...
så tag det tukannæb på, jeg havde til Halloween da vi var Froot Loops...
og begynd at hakke.
Jeg bruger en gaffel.
Rolig, Claire. Jeg har set dig lege Operation.
Den er klækket!
Den er så sød!
At jeg går glip af det her!
Hej, kammerat!
Vi siger, jeg var der!
- Der kommer vist en til. - Hvad?
Undskyld, Lily. Vejbump om tre, to...
Du godeste, alle tre?
- Fantastisk! - Ja.
- Lily, tag et billede! - Jep.
Her.
Hej, kammerat.
Okay. Klar? En, to...
Vent. Han er i min skjorte.
Endnu en fugl i min skjorte.
- Har den. - Okay.
Jeg går i seng. Godnat, skat.
Godnat. Vent. Ved du hvad?
Jeg tænkte lige...
at når de andeæg stadig kunne...
skulle vi måske finde ud af, om du også har et par overlevere.
Nej, tak.
Jeg er færdig med rollinger, der løber rundt i huset.
Bliv. Bliv, sagde jeg.
Ænderne blev præget på Claire.
Det gør ikke noget.
Kom nu.
Hun sagde bliv!
Tilbage.